Rymden, den sista utposten.
Det här är rymdskeppet Enterprises resor.
Dess femårsuppdrag: att utforska nya märkliga världar,
att söka efter nytt liv och nya civilisationer,
att djärvt färdas dit ingen har färdats förut.
BORTOM DEN MEST AVLÄGSET BELÄGNA STJÄRNAN
Kaptenens loggbok, stjärndatum 5221,3.
På yttre kurs bortom vår galax utkant
mot Questar M-17
källan för mystiska radioutsändningar.
Uppdraget: stjärnkartografi.
Rapportera, mr Scott.
Vi ökar farten, sir, markant.
Jag drog ner på kraften, men det hjälpte inte.
-Mr Sulu? -Hon svarar inte på rodret, sir.
Två minuters uppstigning till höger om kursen, och det fortsätter, kapten.
Gör klart för att lägga om kursen.
-Redo, sir. -Lägg om kursen.
Jag kan bara anta att det är hypergravitation, kapten,
kraftigare än nån vi hittills stött på.
Den drar Enterprise mot sig.
Varför får vi inte upp det på skärmen? Främre radarna, mr Sulu.
Det där är källan för radioutsändningarna, kapten.
Negativ stjärnmassa.
Spektrumanalys
imploderad materia, men varje läsning av den är negativ.
-Vi ökar fortfarande farten, kapten. -Full back.
Lönlöst, sir. Vi faller fortfarande mot den.
-Hur mycket tid har vi på oss? -Vi träffar om 93 sekunder.
Nittiotvå...
-Nittioen. -Kapten.
Där är en annan signal. Lyssna.
Fyrtio sekunder, kapten...
Trettionio, trettioåtta...
Sulu, maxfart framåt.
Enda chansen är att hamna i omloppsbana kring den.
Aj, aj, kapten!
Nio sekunder.
Åtta, sju...
Omloppsbanehastighet.
Håll henne stadigt, mr Sulu.
-Stanna kvar i omloppsbana. -Aj, aj, kapten.
Om den drar så starkt, hur kommer vi då ur omloppsbanan?
Slangbelleeffekten, mr Spock? Har vi nog med kraft?
Jag behöver lite tid för uträkningarna, kapten.
Jag hör radiosignalerna igen, sir.
Nio sekunder till höger om galaktiskt plan,
rakt föröver och närmar sig fort
Det syns på skärmen nu, sir.
-Lägg oss jämsides, mr Sulu. -Aj, aj, sir.
Det är ett rymdskepp som inte liknar nåt vi sett förr.
-Titta så stod det är. -Det har blivit skadat.
Hon drogs nog in precis som vi.
Det kommer från det skeppet, kapten.
Det stämmer, kapten, men det är omöjligt.
Skeppet är dött.
Temperaturen är lägsta möjliga.
Inte tillräcklig värme ombord för att hålla nåt vid liv
och ingen energikälla att skicka radiomeddelanden från.
Inget förutom ett litet magnetiskt flöde
som kan vara normalt för skeppets metall.
-Är du säker, mr Spock? -Sannolikheten är .997, kapten.
Kan du identifiera metallen, eller skeppsdesignen?
Ingetdera, kapten.
Okänd legering, hårdare och lättare än nån registrerad metall.
Stjärnskeppsdesignen finns inte i systemet.
Retro-spektralanalys av skeppet daterar det till
att ha varit i omlopp i mer än 300 miljoner år.
Det är vackert
Vad för slags folk kan ha byggt det som...
Som gett till och med ett stjärnskepp charm och skönhet?
En civilisation som kom för 300 miljoner år sen.
Innan livet ens uppstod på jorden.
Knappt ett ögonblick i evigheten, Jim.
Finns det nån indikation på skeppets kraftkälla?
Nej, kapten, men så här långt ifrån en G1-stjärna
är det logiskt att anta att de hade nån sorts varp-motor.
Vi bordar henne, mr Spock.
Scotty, Bones, ni kommer med oss. Vi behöver livräddarbälten.
Mr Sulu, gör i ordning transportörsrummet.
Ja, sir.
Klar, kapten.
Aktivera bältena. Verkställ.
Fönstrens hexagonala utformning
påminner om insekters konstruktioner på jorden.
Honungskakan i en bikupa.
De individuella cellerna är skapade precis så.
Titta på det här, då.
Metallen här är varken gjuten eller pressad.
Den är dragen i trådar och spunnen.
Som en spindel spinner sitt nät.
En lättare och starkare metall än nåt vi har nu.
Titta, varje kapsel har öppnats med våld.
Ja, från insidan, ser det ut som.
Nån olycka måste ha skett som drabbade nästan alla kapslar.
Olyckor är sällan så regelbundna, dr McCoy.
Jag tror att vi måste tänka oss en alternativ möjlighet.
Att skeppsbesättningen själv förstörde henne.
Kaptenens loggbok.
Vi är ombord på skeppet som kretsade kring en märklig död stjärna.
Enterprise spelar in alla data till loggen och en fullständig rapport senare.
Kirk till Enterprise.
Enterprise. Kapten Uhura här.
Kapten, får ni fortfarande radiosignalen från skeppet?
Nej, kapten.
Den slutade sändas när ni strålades ombord.
Okej. Rikta in transportören på oss och var redo att stråla.
Vi går in.
Transportörsstrålen aktiverad och låst. Väntar.
Vad tror du om det här, Spock?
Den registrerar energi, kapten...
-Väldigt lite, men det byggs upp. -Du menar att den fungerar?
Efter alla millennier skeppet har varit här?
Spröten är ackumulatorer, energimottagare.
Rörelse, ljud, ljus, hetta.
All slags energi omkring dem.
Skeppsstrukturen, de höga pelarna som skjuter i höjden!
Hela skeppet är skapat att ta emot och lagra energi.
Det ger mig kalla kårar.
Det känns som om nåt iakttar oss.
Jag känner det med, kapten.
Ett fysiologiskt symtom av latent primal skrock.
Primitiva människors fruktan för nåt okänt som konfronterar dem.
Jämfört med de som byggde skeppet
är vi primitiva, även du, mr Spock.
Okej, vi fortsätter.
Tricorderanalys, mr Spock.
Här finns artificiell gravitation, kapten.
Både luft och gravitation inom två punkter från normal jord-nivå.
Enterprise, hör du mig?
-Sulu? -Det är lönlöst, kapten.
Det har satts upp nån sorts störning.
Vi kan skära oss ut härifrån.
Inget energi-flöde.
-Nåt har tömt dem. -Menar du att vi är fast här?
-Ingen kommunikation, inget? -För tillfället.
Det här är... var skeppets styrpanel.
Det här måste vara kontroll- och navigationssaker.
Här är källan till störningen, kapten.
Den hör inte hemma här.
Det är nåt de har satt dit under ett nödfall.
Nåt som skulle skydda rummet. Men från vad?
Kanske från nåt som hade kommit ombord.
Men inget, ingen form av liv skulle överleva 300 miljoner år.
Det stämmer, mr Scott. Ingen känd form av liv.
Dörren, Jim.
Nåt försöker att ta sig in.
Störningsfältet reagerar mot det magnetiska flödet, kapten.
-Håller den? -Om energin hålls på den nivån.
-Vad är det? -Jag är inte säker, men jag tror...
Det kan vara en skeppslogg, eller en varning.
Den verkar upprepa sig själv.
Ett meddelande från 300 miljoner år tillbaka?
Det är möjligt att så här mycket av deras teknologi överlevde.
-Hittat nåt? -Jag kanske kan översätta det.
-Skynda på, Spock. -Tålamod, doktorn.
Fara. Fara.
Den döda stjärnan, vi dras mot den.
Hellre än att föra den här elaka livsformen till andra världar
har vi beslutat att förstöra vårt eget skepp.
Det finns inget annat val.
Förstår ni det här meddelandet
är ni skyddade bara för tillfället i det här rummet.
Saken vill ha...
Ut härifrån! Fort!
Jag lokaliserade dem precis efter explosionen, mr Sulu.
Vi siktar på dem och strålar ombord dem.
Bra jobbat, mr Kyle.
Jag trodde att de var borta efter all väntan.
Det var lätt, sir.
Här kommer de.
Kapten, nåt har strålats ombord med er.
Skicka ut det igen.
Status?
Sjukhytten rapporterar inga skador på besättningen.
Inga skador på skrov eller motorer.
Automatiskt försvarssystem på bryggan är igång, sir.
Vi är alla oskadda
men vad som än var ombord använde vår transportörstråle
för att komma ombord med oss, och är nu här.
Utomjordsbefälhavaren, sir.
Enligt meddelandet fick de förstöra sitt eget skepp.
Tills vi får veta mer om det
kanske vi ska bereda oss på att göra detsamma.
Ta två mannar
och ladda maskinrummets självförstörelsemekanism.
-Ja, sir. -Mr Spock,
några förändringar i skeppsvärdena?
Vi registrerar ett magnetflöde som är lite högre än normalt.
Ofarligt, men nivån är inte konstant.
Det verkar fluktuera, en stadig, nästan pulserande rytm.
Som ett slående hjärta.
Bryggan...
Va?
Kapten, däck 5 och 6 rapporterar stängning av alla livsbevarande system.
De har aktiverat livräddarbältena, manuell styrning svarar inte.
Problem i maskinrummet, sir.
Bryggan till sjukhytten.
Bones, gå ner till maskinrummet på direkten!
Sätt igång med de livsuppehållande systemen nu!
Hans bältes kraftfält håller inte vikten så länge, Jim.
Gå förbi systemen, mr Spock. Öppna maskinrumsluckan.
Det tjänar inget till, sir. Mekanismen har frusit.
De har redan försökt.
Nåt har blockerat kretsarna. De är magnetiska.
Okej, använd skärstrålarna på luckan.
-Skynda på! -Ja, sir.
Jag tackar dig, sir.
Bryggan till kapten Kirk.
Nåt aktiverar skeppets faserkanoner.
De låser på rymdvarelse-skeppet.
Faserkanonerna var av, kapten. De aktiverade sig själva.
-Och det kunde inte kringgås? -Nej, sir.
Precis som med maskinrumskontrollerna
och de livsuppehållande systemen på däck 5 och 6.
Sir, vi kommer inte in i maskinrummet.
-Skärstrålarna -De är tömda på energi.
Lastutrymme 3, 4 och 5 stängde precis alla livsuppehållande system.
Stryp elen till alla nivåer utom de viktigaste.
Högt magnetflödesvärde.
Skeppets datorer, kapten Kirk.
Nåt går igenom varenda minnesbank.
Det verkar ta kontroll över hela skeppet.
Kan du rigga en lågfrekvenssköld
som den på rymdvarelse-skeppet, på vår navigeringskonsol?
-Det skulle bli ett väldigt litet fält. -Gör det.
Det är aktiverat, men det är bara tre kvadratmeter stor.
Finns magnetismflödesvärde kvar?
Nej, kapten.
Du tror väl inte att det hjälper?
Vad det än är så överlevde den i årtusenden på ett dött skepp.
Den behöver bara vänta ut oss och ta över.
Nej. Den måste hållas av magnetkraften från den döda stjärnan,
och behöver ett rymdskepp med besättning för att ta sig loss.
Du har rätt, kapten James T. Kirk,
och jag har rymdskeppet jag så länge har väntat på
så otroligt länge.
Den har tagit över minnesbankerna, allihop.
Nu tar du bort skölden
från navigationskonsolen, kapten James T. Kirk.
Du har släckt ner livsuppehållande system
och försatt min besättning i fara.
Återställ först systemen.
Alla oviktiga system är borta.
Du ska lyda mig.
Och om jag vägrar?
Lyd mig!
Kapten!
Lyd mig!
Sluta! Du skadar honom!
Ta bort den statiska skölden från varpdrift-kontrollerna! Nu!
Nej, kapten!
Jag lyder! Släpp honom!
Reparera varpdrift-kontrollerna! Lyd mig!
Mr Scott, påbörja reparationerna.
-Installera hjälpkontrollerna. -Ska ske, kapten.
Jag är oskadd, kapten.
Vad har vi att göra med här, Spock?
Nån högt uppsatt, kapten.
Det är en magnetisk organism utan massa
men kapabel till att leva med en värdkropp
som exempelvis ett rymdskepp.
Det är en form av primär energi
som kan använda ett rymdskepps elektroniska system
såsom en människas hjärna
använder kroppens nervkontroll-system.
Den har blivit Enterprise
och vi är bara livsuppehållande organismer i dess kropp,
som de vita blodkropparna i människors blod.
Och värdena för de magnetiska flödena är högre, kapten.
Det växer sig starkare på egen hand.
En slangbelleeffekt för att slunga ut oss ur omloppsbana.
Kan du räkna ut den i huvudet?
-Försöker vi använda skeppets datorer... -Så listar varelsen ut det.
Jag tror att jag kan det, kapten.
Jag måste hjälpa mr Scott.
Ingenjören behöver hjälp av min försteofficer för reparationen.
Är det tillåtet?
Jag antar att det är det.
Lämna omloppsbanan och sätt kursen till
de galaktiska koordinaterna 036,231.
-Det är galaxens mittpunkt, kapten. -Ta ut kursen, mr Sulu.
Den här symbioten kan reproducera sig själv genom delning
och ta över varje rymdskepp vi träffar på.
Det kan kontrollera datacenter, hela planeter.
Jag är medveten om det.
Slutför reparationerna! Lyd mig!
Hjälpkontroller klara att aktiveras, kapten.
Hjälpkontrollerna till varpdriften kan bara skötas manuellt.
Det stämmer.
Du aktiverar de manuella kontrollerna. Lyd!
Kontrollerna är aktiverade.
Kapten, vi faller ur omloppsbanan!
Vi faller ner i den döda solen.
Sätt igång full kraft! Lyd mig!
Nej! Accelerera! Förstör inte skeppet!
Lyd mig! Lyd! Lyd!
Gör klart för aktivering av varpdrift!
Nej! Gör det inte!
Aktivera varpdrift!
Aktiverad, kapten!
Snälla... Nej!
-Är den borta? -Det stämmer.
Den flydde skeppet när den trodde att vi skulle krascha in i stjärnan.
Lämna mig inte ensam.
Snälla, snälla.
Så ensamt.
Kaptens loggbok, stjärndatum 5221,8.
Sista posten. Vi återtar yttre kurs bortom galaxens mest avlägsna stjärna.
Uppdrag: Stjärnkartografi.